NÅGONSTANS I NORDATLANTEN
För tre dar sen försvann en ubåt i Atlanten i 123 sekunder.
Ingen kommunikation. När de kom tillbaka online, var kursen ändrad.
Vi hittade en okänd kod i ubåtens system.
Fjärrstyrde nån en av våra atomubåtar?
ADANA I TURKIET
Det var en hackning i världsklass.
Den ansvarige var en 16-årig amerikansk flicka.
Klar?
Förlåt, pappa. Det var inte meningen...
- ...att det skulle gå överstyr. - Ingen fara.
Vi åker till basen. De löser det där.
Ta din väska.
CIA hittade flickan i Turkiet.
Hennes pappa är it-konsult på en flygbas i Incirlik.
Flickan menade nog inget illa.
Hennes förmågor får inte hamna i fel händer.
- Hon måste hem omedelbart. - Uppfattat.
Varför har vi så bråttom?
- Det är gamla elledningar. - Pappa, vad är det som händer?
Gå tillbaka till lägenheten.
- Vad händer? - Nu!
Verina, hör här.
Klättra ut genom fönstret, som när du träffar Esma.
- Vet du om det? - Ja, det gör inget.
Spring.
Spring!
Strömmen är bruten. Verkar inte vara en olycka.
Preach, Amir, se upp för smitare.
Jaz, McG, följ med mig.
Vet ni vad som hände?
- Jag gillar inte det här. - Tror du nån hann före?
Vi ser tecken på inbrott.
- Det var inte bra. - Lås dörrarna. Ingen lämnar huset.
Det är färska blodspår på golvet.
Top, korridoren däruppe.
Två i bröstet, ett i huvudet.
Pappan är död. Ett proffsjobb. Inga spår efter dottern.
Sök igenom stället snabbt.
Jag vill härifrån innan myndigheterna får nys om det.
- Det här är vårt hem. - Förlåt, det tar inte lång tid.
Hör upp. Ställ er på led här.
Mot väggen. Ställ dem på led.
Dörren däruppe är olåst.
Flickan kan ha klättrat ut.
- Centralen, hörde ni? - Vi kollar kamerorna.
Om hon flydde till fots, ser vi henne.
Pratar du engelska?
- Du vet inte. Vad heter du? - Firat.
- Bor du här? - Jag? Nej.
Var snäll och vänd på dig.
Preach, han har ett vapen.
- Fin Glock. - Inte min.
- Jag har aldrig sett den förr! - Den saknar ett par rundor.
Vi har Firat Evgin.
Tjugotre år, turkisk medborgare.
- Han bor på andra sidan stan. - Hur mår ni?
Firat Evgin finns i registret för rån mestadels.
- Inte rätt person för det här. - Vi har problem, Top.
- Han har ett anfall. - Ring ambulans.
Låt mig gå. Jag var på väg till doktorn. Jag hade en tid bokad.
McG, är du på väg hit?
Jag avslutar precis. Hurså?
Jag kan inte vänta på McGuire. Släpp honom.
Gör inte det.
- Får jag se hans ansikte. - Hallå!
Kom tillbaka. Kom hit.
Jag kunde ha varit döende.
Du måste hålla tyst om vem han är.
Ingen får veta att han finns.
Jag är på väg till er om en timme.
- Kommer ni hit? Flickan, då? - Mannen är farligare.
Det är Alex Hoffman, fältofficer som slutade lyda order.
Skyldig till många brott, död i nio år.
- Trodde jag åtminstone. - Hej, "P".
WIEN I ÖSTERRIKE FÖR TOLV ÅR SEN
Betts spelade aldrig in mig.
- Därför litade jag på honom. - Betts fick sparken.
Jag vill spela in samtalen.
- Vill du dokumentera våra synder? - Framgångar.
Jag gillar att spela in, för hur bra handstil man än har -
- missar man ibland detaljer.
- Du bör gå en sekreterarkurs. - Jag menar inte ord.
Jag menar formuleringar, pauser.
En agent uttrycker sig på olika sätt omedvetet.
- Jag är ingen gröngöling. - Och jag spelar inte i B-laget.
Du är bra, Alex. En av de bästa vi har, enligt vad jag har läst.
Du är både intuitiv och smart.
Du är född lögnare, och mästare på att manipulera.
Och du är din egen värsta fiende.
Jag hittade genast flera saker som Bett hade missat.
- Han fick ju sparken också. - Hur man säger nåt...
...kan vara lika viktigt som innehållet.
Om du plötsligt tystnar, kan du leta efter en detalj.
Ditt undermedvetna kan också försöka berätta nåt för mig.
- Är du psykiatriker också? - Ja.
Och mer därtill.
Jag är din partner och beskyddare.
Jag är din förälder och präst.
De sa att du var bra.
Smart, ambitiös, håller mig alert och förbättrar mig.
Jag tror att det ska funka.
Bra. Det tror jag också.
Var den inte på?
Vi dokumenterar det vi gör.
Hur vi gör det, avgör jag.
Först söker vi en vilsen unge -
- sen gömmer vi nån på basen.
- Vet du vad som pågår? - Nej, inte än.
Under tiden får ni ta första vakten.
Ingen får komma in.
Därborta.
Vi ska se vad du har här.
Två Glock 19, extra magasin, flera pass, utländsk valuta.
Kenya, Iran, Sydafrika, Uganda, Tyskland.
Det här är ingen gröngöling.
- Problem? - Förutom att vi inte vet nåt?
Han är gömd på basen.
Ju mindre ni vet om Hoffman desto bättre.
Flickan, då? Han var inte där av en slump.
Nej, därför ville jag gömma honom.
- Ska vi pressa honom? - Nej, han är utbildad.
- Det är vi också. - Fan, Adam!
Håll bara koll på Hoffman.
Prata med Hannah och Noah som letar efter Verina.
Hon är en säkerhetsrisk.
Berätta åtminstone vem han är.
Han är... radioaktiv.
Och han lever.
Jag vill inte blanda in er.
Preach, McG, städa ur den här buren.
Noah, Hannah, byt till en privat kanal.
Fortsätt, kapten.
- Har Patricia sagt nåt till dig? - Nej.
Bara att vi ska hålla tyst om det vi såg. Hitta Verina.
- Är hon illa ute? - Vet inte.
Jag kan be mina vänner på CIA att gräva lite.
Det finns en här som är bra på datorer.
Han får gräva lite. Koncentrera er på att hitta Verina.
Jag kan hjälpa er att hitta henne.
Sätt inte munkavle på mig igen.
Ni nappade inte. Fråga hur jag vet vad allihop heter.
Eller hur, Zeek?
Jag menar allvar om Verina. Ni har fel.
Ni vill vara hjältar och rädda henne. Det behövs inte.
Ni måste göra ert jobb, kapten.
Kan du hjälpa mig? Varför ska jag lyssna på dig?
För att jag är bra. Jag kan fejka min egen död.
Tillräckligt bra för att Patricia ska komma rännande.
Ert uppdrag är inte att rädda flickan.
Flickan är betydelselös. Ni måste hitta koden.
Hackare gör också backuper.
På datorer som är offline och på usb-minnen.
Jag letade efter det när ni stormade in.
Dödade du hennes pappa?
Hitta koden och skydda ert land.
Det är väl ert jobb, till varje pris?
Eller är ni ett gäng scouter?
Det här är fantastiskt, eller hur?
- Det är för salt. - Allvarligt, Alex.
Säkerheten kan stramas åt i regionen.
Det här får global påverkan.
Även en blind höna kan hitta ett korn.
Hur fick du informationen?
Det brukar du inte fråga mig om. Litar du inte på mig?
Jag frågar för att jag är imponerad.
Känner du dig ensam ibland? Jag menar allvar.
Du är ensamstående mamma, och kan inte prata om ditt jobb.
Du är smartare än alla män du träffar. De älskar det.
Som du sa om upplysningarna.
- Försvarsministern har en svaghet. - Kvinnor?
Hans fru. Han avgudar henne och berättar allt för henne.
En märklig maktdynamik.
Hon är hans svaghet, hennes är antikviteter.
Jag värvade Pekings bästa antikhandlare.
Jag lärde honom att fråga utan att fråga.
Voilà! Cheferna får kika bakom det kinesiska hänget.
- Om handlaren byter sida? - Vi har kontakt via andra.
Åker han dit eller får samvetskval dör han, inte jag.
- Stör det dig? - Lite svinn får man räkna med.
Stör det dig, "P"?
Nej. Han vet vad han gör.
Jag har väntat på en som du, en riktig partner.
Nån som fattar, nån som vet hur många liv som står på spel.
Med mig på fältet och dig i D.C... Du blir en stjärna, "P".
Jag är redan en stjärna, Alex.
Jag känner mig ensam ibland.
Vi är resande båda två.
Vart ska vi?
- Har du sett en så redigerad fil? - Nej.
Bara när de vill låtsas att man aldrig har funnits.
Fast här verkar skadan redan vara skedd.
Tror du att...
...man får syndernas förlåtelse om man ångrar sig?
Ja, men man får inte vänta för länge, då missar man poängen.
Man sonar dem i nuet för att få en bättre framtid.
Folk tror ofta att Bibeln är en handbok -
- som man följer för att komma till det förlovade landet när man dör.
Men den berättar hur man kan leva ett rikt liv här.
Det är bra att du har familj. Män som du bör ha en familj.
Du åker hem snart, eller hur? I din ålder...
...kan nästa år bli ditt sista.
Det är vidskepelse.
Man ska inte prata om att man är nära slutet.
Jag gjorde just det.
Det finns vidskepelse runt allt under solen.
- Men jag är inte skrockfull. - Det är jag.
Nu är du illa ute, Preach.
Vi är utanför Verinas hus, och ska skicka in Amir.
Meddela oss om militärpolisen dyker upp.
Vi bör inte åka fast när vi låtsas att vi är dem.
Uppfattat. Amir, kan du skicka bilder?
Det ser ut att funka. Amir, du kan fortsätta.
Lycka till.
Richard Henderson, militärpolis. Vi vill söka igenom stället.
- Jag väntade på er. - Nu är vi här.
- Han är bra. - Ja, det är han.
Hoppas att han hittar nåt.
Den här Hoffman har verkligen skrämt upp Patricia.
Jag letar igenom Verinas rum nu.
Du måste hitta koden snabbt.
Skicka så mycket du kan, och håll låg profil.
Det är för mycket folk härinne.
Uniformen är som en varningslampa.
Den börjar blinka. Den riktiga militärpolisen är på väg.
- Jag har inte hittat nåt än. - Amir, du måste ut därifrån.
En låda med ett kinesiskt pussel. Ett perfekt gömställe?
Nej. Det finns bara en in- och utgång.
Om de dyker upp, måste du passera dem.
Hannah, vad ser du?
Vänta, Amir. Du har rätt. Det ligger nåt i den.
Det finns nog ett lönnfack.
Ser du hur det ska öppnas?
Militärpolis klockan två.
Amir, tiden är knapp. Du måste lösa pusslet.
Uppfattat.
Vad oroar ni er för? Jag är på väg ut.
Jag säger ju att ett team var här.
Han tillhör dem. Han!
Du lät honom sticka. Han var här!
Hoppas det var värt det.
- Det är inte koden, utan en dagbok. - Skojar du?
Typisk tonårsdagbok. Musik, killar och sånt där.
- Ingen källkod eller anteckningar. - Nej.
Det måste finnas där.
Vi stoppar inte ett intrång med en tonårings dagbok.
Nej, men vi kan hitta tonåringen.
Hon pratar mycket om Esma, en tjejkompis.
Verina dolde henne för pappan.
Hon har inte ringt några samtal till nån Esma.
Det står inget om Esma i mappen.
Om hon döljer flickan, har hon kanske en kontantkortstelefon.
Ungar blir snabbt vuxna nuförtiden.
Jag har det. Esma Reis bor i Adanas norra del.
- Verina är på sociala medier. - Esmas mobil pingar.
14 km österut, i stadens utkant.
Vi kommer att träffa ett vettskrämt barn. Jaz, McG, kom.
Amir stannar här med vår vän.
Gör han nåt dumt, skjut honom på nåt ofarligt ställe.
Du glömde att tacka mig, partner.
WIEN I ÖSTERRIKE
FÖR TIO ÅR SEN
- Vet dina chefer? - Att vi ligger med varann?
- Du går rakt på sak, "P". - De frågar inte.
Med tanke på upplysningarnas kvalitet, tar de inga risker.
Synd att vi måste hålla det hemligt.
Alex, vad är det?
Varför tror du att det är nåt?
För det första är du sentimental.
- Jakarta förra veckan. - Bandet.
Nej, sätt inte på det.
Jag dödade en indonesisk agent som försökte döda mig.
- Varför sa du inget? - Jag säger det nu.
Du behöver inte oroa dig.
Folk försvinner lätt där.
Han var varken den första eller den sista.
Men han dödade mig nästan.
Det sägs att man ser livet passera revy. Det gjorde jag inte.
Istället såg jag glimtar av...
...saker som aldrig skulle hända.
Som att träffa din son.
Vi har ju pratat om att leva ett normalt liv nån gång.
Jag vill inte grilla på gården och prata bollsport.
Jag vill göra det här... ...och träffa dig.
Vi borde spela in det.
För säkerhets skull.
Vi börjar inflygningen mot Incirlik.
Vi landar strax.
Är du praktiserande muslim?
Rekryterades du av underrättelsetjänsten?
Det är inte Preachs matta i alla fall.
Och inte krutdurkens, som inte vet vem hon är.
Jag blev också rekryterad.
De sa att det var för min språktalang.
Jag misstänker att min flexibla moral spelade in.
- Min moral är inte flexibel. - Inte?
Du har säkert infiltrerat ett dussin terroristceller.
Hur många kvinnor har du sett misshandlas?
Hur många oskyldiga som torterats har du bara gått förbi?
Vad är du ute efter?
Tror du att du har upplevt värre saker än jag?
Eller vill du hävda att vi är lika?
Vill du framhäva dig själv, eller visa dina positiva sidor?
Du vet inte vem jag är eller vad jag har gått igenom.
Nån sa en gång att det man säger inte är det viktigaste -
- utan hur man säger det, en paus, en formulering.
Du berättade en hel del.
Dalton, vi spårar Esmas mobil. Vi borde ha koordinaterna snart.
Esma gick in på ett kafé 800 meter från er position.
Hon har använt bankkortet där många gånger.
Top, det här känns inte bra.
Varför? Vad hände? Sa Hoffman nåt?
Nej, inget särskilt.
Jag tror att det här ligger utanför min kompetens.
Det ligger nåt större bakom.
Det ordnar sig.
Vi lägger oss i så lite som möjligt. McGuire, du står vid dörren.
När du ger klartecken går vi in.
Jag tar Verina.
Vi är ute på 30 sekunder.
Jag känner din pappa. Han sa att jag skulle säga...
Esma.
Vi ska in till vänster.
Det går bra.
- Esma. - Vad tror du?
Litet injektionssår på halsen.
De måste ha gett henne lugnande.
Tre stycken för två minuter sen. Ägaren ringde 112.
Vi måste väcka henne. Polisen är snart här.
Det sitter kameror på gatan, i kaféet. Vem letar vi efter?
Flera personer, ett fordon, inom fem minuter.
Vi är Verinas vänner.
- Berätta vad som hände. - De tog henne.
- Kan du berätta om dem? - Vad har hon för nummer?
Ingen telefon. Hon skickar meddelanden därinne.
Esma kan inte hjälpa oss. Vi måste komma på nåt.
Sätt dig.
Hej, Verina. Förlåt att vi var hårdhänta, men nöden har ingen lag.
- Är du hungrig, törstig? - Esma?
Hon mår bra så länge du och jag är överens.
Du undrar vad du gör här.
- Du ska visa oss hur du gjorde. - Gjorde vad?
- Verina. - Jag vet inte. Det var en slump.
Bakdörren är lagad nu.
Du vet vad man brukar säga.
När en dörr slår igen, öppnas en annan.
Alex, det verkar konstigt.
Du sa att ambassadörens sekreterare inte visste.
- Nu säger du att hon visste. - Gjorde jag?
Jag måste ha sagt fel.
Du valde ju att kontakta hennes chef.
Ja, det är klart.
Det var så rörigt alltihop.
- Det är svårt att hålla ordning. - Visst.
- Förlåt, "P". - Inga problem.
- Berätta om samtalet med... - Kan vi ta en paus?
- ...chefen. - Vi har suttit länge.
Jag behöver ett par minuter.
Visst. Vill du ha nåt?
Sitt stilla bara. Gå ingenstans, ring inte till nån.
Jag vill sitta här i fem minuter -
- och låtsas att vi inte är de vi är.
Jag gillar det vi är.
Jag är stolt över oss och det vi har gjort.
- Det blev fel. - Inga problem.
Hur mår din son?
Min son vill bli reservofficer.
- Han går bara på gymnasiet än... - Det vill han förstås.
Han ser vilken skillnad du gör.
Jag vill inte att han ska bli det.
Vad säger det om mig att jag sätter mitt liv på spel?
Jag sätter andras på spel, men vill förbjuda honom att riskera sitt.
Det visar att du är mänsklig.
Varje gång jag tänker på det, grips jag av fruktan.
- För framtiden, antar jag. - Jag förstår.
Gör du? Varför?
För att jag är jag.
- Har ni hittat nåt på filmen? - Nej, ingenting.
Fem minuter innan hon togs slocknade kamerorna.
Samma sak med kamerorna på kaféet. Vi har ingenting.
Att hitta exakt rätt ställe på halsen för en injektion...
Det kanske inte ens jag hade gjort.
De som tog henne är proffs.
Vi har ju ett proffs inlåst på basen.
Var är hedersgästen?
- Var är hon? - Jag vet inte.
Vad skulle du göra med henne?
Ta henne och invänta instruktioner. Det funkar så.
Om jag råkar åka fast, vet jag inget om de andra.
Det vet du också.
Du ska hjälpa oss att hitta flickan. Fattar du?
Har din pojkvän alltid så kort stubin?
- Jag kan allt om jobbrelationer. - Lägg av.
Jag har inte börjat med dig än. Det blir kul.
- Det ser jag fram emot. - Vi sätter igång direkt.
Vi har dåliga nyheter. En till ubåt är offline.
Nu i Sydkinesiska sjön.
Det här är nåt mer än en tonårshackare.
NÖDLÄGE INGEN KONTAKT
- Var är Patricia? - På väg hit.
Hon kanske kan få ur honom nåt.
Tror du att Patricia kommer för att hjälpa er hitta Verina?
- Håll käften för fan. - Hon ska hämta mig.
I och med det förstör hon sin karriär och sitt liv.
- Du bara snackar. - Snackar? Tänk efter!
Jag blir hennes fall.
Jag pratar inte om en reprimand som för Iran.
Jag pratar om livstids fängelse.
Hon faller på sitt eget svärd. Du råkar bli bödel.
- Fängelse? För vad? - För allt vi gjorde.
WIEN I ÖSTERRIKE
FÖR NIO ÅR SEN
Direktör Havel.
Mr Santos, stabschef -
- och mr Morgan, säkerhetsrådgivare. Sätt er.
Vad är det?
Är allt bra med Alex?
Han är riktigt illa ute.
För tillfället tror vi inte att ni visste vad han höll på med.
Men ni måste hjälpa oss. Ni känner honom bäst.
- Mår han bra? - Han lurade oss, Patricia.
Informationen han lämnat har stämt.
Men för att uppnå sina mål, har han mördat många oskyldiga -
- torterat ett otal andra, kohandlat med drogkarteller och diktatorer.
Han har tappat greppet.
År av underrättelsearbete kan gå om intet.
Han utsätter vår nation för risk. Han är bortom all räddning.
Du känner honom bättre än nån annan.
Vi kan lyckas om du planerar det här.
- Lyckas med vad? - Att avrätta honom.
- Vice generaldirektören. - Befälhavare Carter.
Välkommen till vårt andra hem.
- Hej, Alex. - Hej, "P".
Text: Marie Ramel www.sdimedia.com